Do sada u Izgubljenima... - Niste nas upoznali sa svojim stanjem.
Nije bitno! Živim tako 4 g.! - Platićemo vam povratak u Sidnej.
Ne želim to. Ne znate sa kim imate posla! Ne govorite mi šta ne mogu!
Ovo je sudbina! Moja sudbina! Prokletstvo, moram ovo uraditi!
Kako otvoriti poklopac bez ručke i ključa?
Šta je to? - Igra. Moja omiljena. Igrao sam je sa bratom. Mišolovka.
Kako se igra? - Počneš sa ovim delovima.
I praviš zamku.
Cipela. Kofa. Kada. Komad po komad, sve se složi.
Čekaš da protivnik dođe na točak od sira. Ako ga dobro namestiš,
zamka se zatvori.
Hajde.
Mogu li pomoći? - Da.
Gde se nalaze fudbalske lopte?
U prolazu 8 su normalne, u 15. dečije. - U redu. Hvala.
Želiš moje mišljenje?
Moraš imati vere. Razbijemo staklo i ušli smo.
Bacač daje silu od pola tone. - Zašto bacač kad je katapult?
To je bacač jer je bacač. - Ne shvatam te.
U jednom trenutku citiraš Ničea a sad si inženjer. Kako se to piše?
Sa "č" na kraju.
Ozbiljno. Dolazimo ovamo 2 nedelje, a ne pričaš o sebi.
Svako ma svoju priču. - Moja bi ti bila dosadna.
Tri. Dva. Jedan.
Ovo je trebalo da deluje!
Trebalo je uspeti! - Džone!
Tvoja noga.
Dobro si?
Jesam. Dobro sam.
I Z G U B LJ E N I - Epizoda BOG IZ MAŠINE
Zašto ono nije uspelo? - Nije bilo dovoljno jako.
To staklo neće pući. - Sve puca od ispravno primenjene sile.
Opet ćemo praviti neki tvoj izum u nadi da će delovati? - Tako je.
Šta ako ne bude? - Ostrvo će nam reći šta da radimo. - Molim?
Vratimo se. Sakupimo delove.
Noga ti je dobro?
Jeste.
Laku noć, Džone.
Hej! - Molim vas! - Zašto me pratite? - Žao mi je. - Ko ste vi?
Ja sam ti majka.
Ne znam zašto mislite da sam vam sin, ne znam kako ste me našli.
Usvojen si, zar ne? - Nisam. Odrastao sam kod hranitelja.
Ne želim biti nepristojan. Šta želite od mene?
Želim ti reći da si poseban.
Deo si plana. Shvataš to, zar ne? Naš susret, to što sam te našla.
To je znak onoga što sledi. Velikih stvari.
Moj je otac još živ?
Još živ?
Zar ne shvataš? Nemaš oca.
Bezgrešno si začet.
Koji? - Ovaj. - Sigurno? Taj sam koristio i ništa se ne događa.
Žao mi je što ne pomaže. - Šta ne pomaže? - Ništa.
Hvala. Lep vrt.
Šta je bilo? - Boli ga glava. - Nema li skrivenu torbu aspirina?
Kaže da ne pomažu.
Može pitanje? Recimo da te boli glava. Svaki dan. - Dobro si?
Ja jesam. - Pa o kome pričamo? - O Sojeru.
Mislim da ima velikih problema. - Šta on misli? - Kaže da je dobro.
Onda je dobro. - Možda se pretvara. - Rado bih ga pregledao,
ali znamo da će uzvratiti uvredom i dobiću novi nadimak.
Kasniš. - Na šta? - Na posao. - Mislim da mi je dosta posla.
Izvini, molim? - Ovo je beskorisno. Ne možemo to otvoriti.
Kažeš da možeš, ali ne možeš. - Ne govori mi šta ne mogu!
Ne shvataš? Ovo je slepa ulica. Nećemo ući. - Nemoguće.
Nismo ovo slučajno pronašli. Suđeno nam je. - Da to nađemo.
I otvorimo, je li? Ako je tako, zašto to već nismo uspeli?
Ostrvo će nam dati znak. - "Ostrvo će nam dati znak?"
Ovo je provera naše vere. Predanosti. Ali otvorićemo to.
Ostrvo će nam pokazati kako. - Kakav će znak poslati? Je li?
Jesi li video?
Bune?
Tereza pada niz stepenice. Tereza pada niz stepenice.
Ne! Ne, molim te, ne!
Nemoj to uzeti nazad!
Bune. Probudi se. - Koliko je sati? - Jutro je. Idemo.
Budan sam.
Šta se događa? - Idemo.
Emili Anabet Lok u 10.000 reči ili manje.
Znači, ona mi je majka. - Uzeo sam kosu iz auta
i uporedio vaše DNK. 99% podudarnost.
Bila je u ludnici. Više puta. - Zbog čega? - Ništa nasilno.
Vrsta šizofrenije. Ako uzima lekove, dobro je.
A moj otac?
Ovako. Majka je tebe pronašla, pa ti možeš otkriti sve o njoj.
Ali ovaj tip možda i ne zna da postojiš. Radio sam to mnogo puta
i znam da to nije u redu. Iako ti se čini da jeste,
verovatno neće završiti srećno.
Želiš to ili ne? - Želim.
Vaše ime? - Džon Lok. Ja sam sin Antonija Kupera.
G. Kuper nema sina.
Recite mu da ništa ne tražim. Moja majka je Emili Lok. Molim vas.
Samo malo.
G. Kuper, ovde je Džon Lok. Kaže da je vaš sin. Jeli redu.
Možete ući.
Ovo je nezgodno. - Hvala što ste me primili.
Ja sam Džon.
Nešto mi govori da će mi trebati piće. Želiš li i ti? - Može.
Viski? - Hvala.
Ko je pronašao koga? - Molim? - Emili. Tvoja majka.
Ona je pronašla tebe ili ti nju? - Ona mene. - Kako je izgledala?
Pa dobro. -Je li nešto rekla za mene? - Rekla je da nemam oca.
Da sam bezgrešno začet.
Stvarno?
Onda sam ja Bog? Nisam znao za tebe do tvog prvog rođendana.
Rekla mi je da uopšte neće roditi.
Onda je nestala. Tada se pojavila i tražila novac.
Rekla je da te dala na usvajanje. Popićeš to?
Imaš porodicu? - Nemam. - Ni ja. Pokušao sam.
Nije išlo.
Loviš li? - Ne. - Da nisi zaštitnik prava životinja? - Nisam.
Šta radiš u nedelju? - Ništa. - Želiš li u lov?
Rado. Veoma rado.
Sinoć sam sanjao. Tražio sam znak. Video sam kako pada avion.
Tamo. Bio je to san, ali nikad nisam doživeo ništa stvarnije.
Znam kuda moramo ići. - Za šta? - Po ono čime ćemo ovo otvoriti.
Jeo si onu pastu od koje sam video kako mi proždiru sestru? - Nisam.
Jer, moram ti reći, znaci i snovi... - Ko je Tereza?
Molim? - Tereza pada niz stepenice.. Tereza pada niz stepenice..
To si pričao u snu.
Kako znaš za to? - Ne znam, ali moramo tamo otići.
Moramo pronaći taj avion. Ideš sa mnom?
Hteo sam pitati kako napreduje, ali vidim da brzo ide.
Požar nije bio samo nesreća. Naučili smo nekoliko stvari
pa nema više muke i grešaka. Sad je samo muka.
Da, da. Znam. Odmah, odmah. - Naučio si malo korejskog?
Jesam. Siguran sam da znam reći "brže" i "idiote".
Čujem da te muči glava. - Sad te poslala u kućnu posetu?
Smeta li ti i svetlost? - Znaš šta, ti mi smetaš pa...
U redu, vidimo se.
Doktore!
Osetljivost na svetlost. To je loše? - Zavisi. - Od čega?
O uzroku glavobolja. - Nije valjda tumor.
Zašto misliš da jeste? - Ne mislim. - Divno. U redu.
Moj stric...
Umro je od tumora na mozgu. - Da? - To je nasledno? Tumori?
Koji tip tumora? - Onaj koji te ubije.
Osećaš li čudne mirise? Tumor na mozgu izaziva fantomske mirise.
Kao da nešto gori. - Samo me boli glava. - Onda si sigurno dobro.
Ako te zabrinjava, mogu uraditi testove.
Izgleda zabavno, ali isteklo mi je osiguranje.
To ti je dobro.
Možda sam spomenuo njezino ime. - Čije? - Terezino.
Razgovarao sam sam sa sobom. - Možda. Ali nisi.
U snu si vidio kako avion pada? - Da. - To što smo se mi srušili
ne misliš da je... - Jao! - Dobro si? - Jesam.
Šta ti je sa nogom? - Dobro sam.
Šta?
Neko od naših došetao je čak ovamo?
Nije. - Šta misliš odakle je to?
Od njega.
'Jutro, Edi. -'Jutro, g. Lok. Opet idete na ptice? - Nadam se.
Antoni? - Nisi trebao doći pre 12.
Mislio sam da si rekao u 11.
Što je ova? - Dijalizator. Bubreg mi otkazuje.
Treba mi presađivanje. - Kada? - Da zavisi od mene, sutra.
Na spisku sam. Ali star sam, a spisak je dugačak. - Koliko?
Dijaliza će me neko vreme održati. Zato ti i nisam rekao.
Ne dam da ovo upropasti savršen dan. Ne daj ni ti.
Uradiću ovo, ručaćemo i idemo u lov.
Sveštenik. Koliko je mrtav? - Odeća bi se raspala za 2 g.,
ali ovo je kvalitetan poliester. Možda je star 10 g.
Zlatni zubi. Bogat je.
Kakav je to novac? - Nigeriski. - Šta nigeriski sveštenik
radi na ostrvu u Tihom okeanu? - Nisam siguran da je sveštenik.
Možete tiše?!
Sad je dosta. Ustaj. - Molim? - Ustaj. ldeš kod Džeka.
Dobijam lizalicu?
Kad su glavobolje počele? - Pre možda nedelju dana.
Moraš li biti tu? - lmaš li ih ujutro? - Obično od sredine dana.
Kog đavola radiš? - Proveravam reakciju zenica.
Šta to znači? To klimanje. - Pusti ga da radi. - Puštam ga,
ali zanima me šta misli da bih... - Ćuti i opusti se. - Šta radiš?
Jesi li nekad dobio transfuziju? - Molim? Nisam.
Pio si tablete protiv malarije? - Nisam. - Spavao sa prostitutkom?
Kakve to veze ima? - To je da?
Da.
Jesi li bolovao od polnih bolesti? Smatraću da je i ovo da.
Kad se posljednji put javila? - Idi do đavola, doktore.
Znam da je to zaslužio, ali... - Trebaju mu naočare.
Šta se događa? - Ništa. - Jedva hodaš. - To je od rane.
Na desnoj je nozi. Šta je levoj? - Dobro sam. Prestani ispitivati.
Sad je dosta. Vratimo se. - Dobro sam. - Nisi. Odneću te Džeku.
Ne. On nema pojma šta mi je.
Džone moramo se vratiti. Šta ti je? Jesi li lud?
Bio sam u kolicima. - Molim? - Oduzet. 4 g.
Bio sam u kolicima kad smo poleteli, ali ne i nakon pada.
Zašto si bio u kolicima? - To više nije bitno.
Ali ostrvo me je promenilo. Upotpunosti. Sada to pokušava vratiti
i ne znam zašto. Ali želi da idem za onim što sam vidio.
Molim? - Znam da ti se čini ludo. Pre 4 nedelje ni ja ne bih verovao.
Ali mi smo ovde sa razlogom. Nešto moramo pronaći.
Pomoći će da otvorimo poklopac. Znam to. Ali moramo nastaviti.
Dobro. Možeš pomerati noge? - Samo mi pomozi da ustanem.
Brže lete nego što misliš. Moraš ih pratiti. Ako moraš sruši ih...
Jesam je. - Jesi. Dobar hitac, sine.
Majka ti možda jeste malo luda, ali spojila nas je.
Hvala Bogu što je to uradila sada dok još imamo vremena.
Pronađimo tvoju pticu.
Bila mi je dadilja.
Tereza. Bila je dadilja. Majka nije često bila sa mnom.
Morao sam se na nekome iskaliti. Soba mi je bila na vrhu stepeništa.
Celi dan bih je iz kreveta zivkao interfonom.
Jednoga dana pogrešno je stala. Slomila je vrat.
Imao sam 6 g.
Šta je tako smešno?
To je avion koji si vidio? - Koliko mi se čini.
Zaista si ga vidio? - Da, zaista. - Što misliš koliko je tu?
Nije bitno. Važno je da smo ga našli. Važno je šta je u njemu.
Šta je u njemu? - Ti ćeš se popeti i otkriti.
U redu.
Još se možeš predomisliti. - Ne, već su mi obrijali leđa.
Veoma sam ti zahvalan. - Ovo je bilo suđeno.
Vidimo se na drugoj strani, sine.
Ako tražiš uzorak stolice, zaboravi.
Mnogo čitaš. Otkako smo ovde. - Pa šta?
Imaš, ovaj...
Hiperopiju. - Hiperopija?
Šta je to? - Dalekovid si. - Dalekovid? - Da.
Dolazi sa godinama. Posebno kad naprežeš oči. Recimo čitajući.
Mutno.
Bolje ili gore?
Gore.
Ni govora. - Izvini, ovo nije modna revija.
Ha ha. Jako smešno.
Čoveče, izgleda da neko imitira Harija Potera.
Uživaš u ovome, zar ne?
Nema na čemu.
Drži se.
Bune?
Bune? - Dobro sam!
Šta vidiš?!
Bune? - Zanima te šta je u tvom prokletom avionu?
Evo tvog znaka!
Krijumčari droge. Heroin! Samo je to ovde.
Ne shvatam.
Ne shvatam!
Bune! Izlazi!
Halo? Ima li koga? SOS!
Nemaš vremena! lzlazi! - Ima li koga?
Čujete li me? - Ponovite, molim.
Mi smo preživeli posle pada Oušeanika 815. - Bune, izlazi!
Odmah izađi! - Mi smo preživeli posle pada Oušeanika 815.
Znao si pre ili nakon što si ga pitao za polne bolesti?
Rado bih ti odgovorio, ali to je između lekara i pacijenta.
Svakako.
Hvala što si mu pomogao. Znam da si to najmanje želeo.
Nisam to učinio za njega.
Džek! Pomozi!
Ne! Spusti ga ovde!
U redu. Tako. Polako.
Šta se dogodilo? - Nesreća. Bun je pao sa stene gde smo lovili.
Treba mi vode. Majice, peškire. Sve čime mogu zaustaviti krvarenje.
Kejt! Odmah! Molim te!
Džone? Reci mi šta se tačno dogodilo.
Džone?
Lok? Lok!
Lok?!
Divno ste postupili.
Gde mi je otac? - Ko? - Presadili su mu bubreg.
Nisam znala da vam je otac. - Nemamo isto prezime.
Gde je on? - Otišao je danas popodne. Kući. Privatna nega.
To nema...
Je li ostavio poruku? - Ne znam. Opustite se. Doneću vam sok.
To je bila njegova zamisao.
Žao mi je. - Šta radiš tu?
Trebalo mi je novca. To mi je uvek davao.
Otac ti je uvek bio velikodušan. - Rekla si da nemam oca.
Rekao je da ćeš mu ga samo tako dati. Morala je biti tvoja zamisao.
Rekao mi je gde da te pronađem. Poslao me do tebe.
Htela sam te videti. - Ovo se ne događa.
Ovo je nesporazum. Ovo mi se ne može desiti.
On mi to ne bi učinio!
Edi, otvori vrata! - G. Kuper ne prima goste.
Ja nisam gost. - Žao mi je, Džone.
Edi, otvori. - Žao mi je. Moraš pomeriti auto.
Znam da me gledaš!
Ne možeš mi to raditi!
Džone, molim te, pomeri auto.
Učinio sam sve šta si tražio od mene! Zašto si mi ovo učinilo?!
Obrada prevoda: STEKI